![zralý muž, starší, vážný](https://media.extra.cz/static/img/2024/07/serious-father-posing-with-arms-crossed_16_9_0-672x378.jpg)
Dušan se už musí smát rodinné tradici. Vždy před dovolenou se s manželkou Janou pohádají. Celý rok je klid a při balení do auta na dovolenou přijdou emoce, které musí ven.
Za dva dny odjíždíme na týdenní dovolenou na Šumavu. Budeme bydlet v penzionu, takže podle mého názoru potřebujeme minimum věcí.
Žena balí na každou dovolenou nesmyslné množství věcí
S manželkou máme jasně rozdělené povinnosti. Já připravím a umyju auto a manželka zabalí věci. Každý rok ji prosím, aby balila s rozumem. "Jani, takže se letos pokusíme o změnu. Nepohádáme se. Já než něco řeknu, budu počítat do deseti a ty se pokusíš sbalit každému jen pár věcí," ladil jsem strategii. Jana je skvělá matka, hodná partnerka a naše rodina si žije jako v bavlnce.
Jenže když Jana balí na týdenní dovolenou, mám pocit, že většina našeho oblečení, bot a léků jede s námi. Přitom zbytečně. Jezdíme do přírody, kde není potřeba, abychom se několikrát za den převlékali do čistého. Ale podle množství oblečení, které Jana sbalí, bychom klidně mohli... Letos jedeme do penzionu. Máme zaplacenou plnou penzi. V dochozí vzdálenosti je rybník, tak předpokládám, že budeme celé dny u vody nebo v lese.
Skousnul jsem vztek a byl rád, že jsme se vešli
Minulý rok jsem byli na podobném typu dovolené, jen v jiné lokalitě. Přesto měla manželka s sebou několik šatů a mě i děti nutila, abychom šli na snídani v jiném oblečení než na večeři. "Jani, ale děláš si to sama. Jsme kluci, nám je jedno, v čem chodíme. A navíc máš pak hodně práce s praním," smál jsem se jí. I toto jsem jí letos před odjezdem na dovolenou připomněl. A doufal jsem, že to zabere.
Nezabralo. Já, manželka i obě děti jsme každý měli sbalený jeden velký kufr oblečení. Vedle stály vyrovnané tašky s botami. K tomu taška s léky. Velká taška s drogérií a taška s nafukovacími věcmi k rybníku. Koukal jsem na tu hromadu zavazadel a bylo mi jasné, že se zase pohádáme. Normálně mi zase rupnou nervy. Zase to budu několikrát přerovnávat, protože ta hromada zavazadel je větší než kufr našeho auta.
Manželka přiklusala s dalšími zavazadly
Auto jsem připravil a večer před odjezdem začal cpát kufry a tašky do auta. Narůstala ve mně zloba, když jsem viděl, kolik bot zase táhneme s sebou. Ale mlčel jsem. V duchu si čítal do deseti a snažil se splnit letošní závazek. Odjezd na dovolenou v dobré náladě. Když už bylo v autě vše naskládané a nebyla nikde žádná skulinka, byl jsem nadšený. Kluci se holt na zadních sedadlech budou trochu mačkat, ale jinam než k nim se už dvě tašky nevešly.
Ráno jsme se nasnídali a domluvili se, že za hodinu vyjedeme. Přišel jsem do předsíně a tam stála další taška. "Jano, co to sakra je? Další taška?" zakřičel jsem. Prý jsou v ní stolní hry a karty. A pak jsem uslyšel něco, co to celé poslalo do obvyklého módu. "A ještě vezmi karton minerálek a budu mít dvě tašky jídla. Kdyby tam náhodou nebylo co koupit," křičela manželka z kuchyně. A to už bylo na mě moc. Klasika. Hádka. Minerálky zůstaly doma a Jana měla celou cestu pod nohama dvě tašky jídla, které vezeme naprosto zbytečně. Nejedeme do divočiny nebo na samotu. Jedeme do penzionu. Sakra.
Další příběhy ze života →
Text byl zpracován na základě skutečného příběhu, fotografie je jen ilustrační. Máte podobnou zkušenost? Svěřte se nám se svým příběhem, napište na redakce@lifee.cz.