![smutná žena](https://media.extra.cz/static/img/2023/09/portrait-very-attractive-woman1_16_9_0-672x378.jpg)
Michaela chodila s Kryštofem pět let. Už po první návštěvě u jeho rodičů si všimla, že ji jeho matka nemá ráda. Roky plynuly a vztah stagnoval. Po týdenním pobytu u Kryštofových rodičů bylo Michaele bylo jasné proč.
Oba jsme studovali v Praze vysokou školu. Já pocházím z Liberce, Kryštof z Českých Budějovic. Chodili jsme spolu celé studium i rok po dokončení.
Maminka mě zpražila hned na první návštěvě
Už od začátku jsem viděla, že Kryštof je hodně zaháčkovaný ve své rodině. Minimálně tři víkendy v měsíci jezdil domů za rodiči. Rád. Těšil se na ně. Hlavně na maminku. Zkraje mi to přišlo milé a vnímala jsem to pozitivně. Slušně vychovaný kluk. I ke mně se Kryštof choval galantně. Otevíral mi dveře, pomáhal do kabátu a nosil mi růže. Vnímala jsem to jako výhru v loterii. Poslední slušný kluk na planetě, říkala jsem s nadsázkou svým kamarádkám, když jsme se bavily o mužích.
Dva roky trvalo, než Kryštof doma přiznal, že má přítelkyni. A další rok, než mě dovezl domů představit rodičům. Z návštěvy jsem měla smíšené pocity. Tatínek se mi zdál v pohodě. Tichý, kultivovaný a chytrý muž. Taky vysokoškolák. Maminka byla evidentně hlavou rodiny. Když zavelela, všichni kmitali. Kryštof se snažil pomáhat v kuchyni, a kdykoliv ho maminka pochválila, culil se jako pětiletý kluk. Když jsme se loučili, maminka pronesla větu, která mi rezonuje v uších dodnes: „No, ráda jsem tě poznala. Trvalo dlouho, než nám Kryštof dovedl představit přítelkyni. A na to, že tak dlouho vybíral, jsi průměrná holka.“
Přítel se mnou zatím odmítl bydlet
Další pozvání od maminky na návštěvu už nepřišlo. Neměla zájem, aby se o víkendu dělila s někým o Kryštofovu pozornost, a tak já jela buď za rodiči, nebo jsem si udělala svůj program v Praze. Pomalu se nám blížil konec studií a já čekala, že přirozeně posuneme vztah ke společnému bydlení. Ale to jsem se spletla. Maminka evidentně měla jiné plány a rozhodně nehodlala syna pustit ze svých spárů. A už vůbec ne k jiné ženě.
„Míšo, nezlob se. Po škole budu pracovat v Budějkách a bydlet budu u rodičů. Zatím. Co kdybys zkusila kariéru třeba v Praze? Budeme se vídat o víkendech a časem spolu třeba i žít,“ vyslechla jsem si Kryštofův návrh ohledně našeho vztahu. Byla jsem zklamaná, ale nezbylo mi nic jiného než souhlasit. Pronajala jsem si garsonku v Praze a Kryštof za mnou každý víkend jezdil. Bylo to fajn, ale nebyla jsem nijak zvlášť spokojená. Vztah byl přechozený. Chtělo to změnu. Společné bydlení a mít nějaký nový cíl.
Týden s maminkou rozhodl o mé budoucnosti
V létě jsme oslavili pětileté výročí. Bylo mi 26 let. Ani při této příležitosti jsem se nedočkala nějakých slov ohledně naší budoucnosti. Chtěla jsem jet na dovolenou, ale místo toho mě Kryštof pozval na týden k sobě domů. To znamenalo do jeho dětského pokoje. Nadšená jsem nebyla, ale zase moje naivní část v tom viděla „něco víc“ než jen pobyt u rodičů. Možná Kryštof oznámí naše společné bydlení. Oznámil. Ale od toho okamžiku maminka nevynechala jedinou příležitost, aby mi naznačila, že ona se svého syna jen tak nevzdá.
Zapracovala i na Kryštofovi. Neustále předstírala zdravotní problémy a opakovaně jsem slyšela, jak špatně jeho odchod ponese. Za pár dní mi Kryštof sdělil, že asi nezvládne opustit rodiče. „Míšo, prosím tě o trpělivost. Maminka potřebuje víc času, aby to vstřebala,“ naznačil mi. Poslední den mi maminka pošeptala, že Kryštofa do Prahy nepustí. A to byla poslední kapka. S bolavým srdcem jsem se s partnerem rozešla. Dnes mám manžela a dvouletou dceru, ale při vzpomínce na Kryštofa cítím lítost a smutek.
Další příběhy ze života →
Text byl zpracován na základě skutečného příběhu, fotografie je jen ilustrační. Máte podobnou zkušenost? Svěřte se nám se svým příběhem, napište na redakce@lifee.cz.