![Příběhy o životě: Stydím se za svého manžela. Nikdy si neušpinil ruce poctivou prací a jen způsobuje problémy](https://media.extra.cz/static/img/2024/07/2022/05/raj-rana-15vb4b-ma-s-unsplash-upr_16_9_0-672x378.jpg)
Anita byla tak zamilovaná, že si nevšimla, jaký je její manžel ve skutečnosti. Když si konečně sundala růžové brýle, nestačila se divit. Zjistila, že žije s líným a nezodpovědným chlapem. A co hůř, je těhotná.
Darek (30) se do práce nikdy nehrnul. Co si pamatuji, vždy mu stačilo naprosté minimum – ani ho nenapadlo hnout prstem, aby měl aspoň trochu víc. Raději se válel na gauči a občas vzal nějakou fušku, než aby hledal stabilní zaměstnání. Nemohu se lidem dívat do očí, protože se za takového lenocha stydím.
Vzali jsme se rychle
S Darkem jsme se poznali na střední škole, ale zamilovali jsme se do sebe až o několik let později. Žádost o ruku od něj přišla velmi rychle, ani ne rok po prvním rande jsme byli manželé.
Vždy jsem se snažila, aby teplo domácího krbu nevyhaslo. Dnes vím, že jsem udělala obrovskou chybu, když jsem manželovi tak podstrojovala. Nemusel se o nic snažit. Byla jsem natolik zaslepená láskou, že jsem si včas nevšimla žádných varovných signálů. Uklízela jsem, vařila, nakupovala, prala, on si žil jako v bavlnce. Měla jsem radost, že je mu dobře a je spokojený.
„Jaké štěstí, že tě mám...“ říkal mi často a mě to bohužel povzbuzovalo, abych dál hrála roli služky. „Opravdu nevím, co bych si bez tebe počal, jsi můj anděl.“
„Já tě taky miluji,“ odpovídala jsem nadšeně a dívala se na něj jako na svatý obrázek.
Nevěděla jsem, že mě Darek prostě jen využívá.
Můj manžel byl pohodlný a líný
Ačkoli na začátku našeho vztahu měl celkem dobrou práci, časem jsem zjistila, že je líný. Už šest měsíců po svatbě přišel o zaměstnání, což vysvětloval problémy firmy a potřebou snižovat stavy.
Potřeboval čas na hledání něčeho nového. Řekla jsem, že ho samozřejmě chápu a budu ho podporovat, jak nejlépe umím. Uplynul měsíc, pak druhý a třetí – práce stále nebyla na obzoru. Darek tvrdil, že denně prohlíží inzeráty a posílá nabídky, prý není jeho vina, že se nikdo neozývá. Když jsem projevila nespokojenost, strašně se rozčílil.
Řekla jsem mu, že z mého platu nás už nezvládám živit, protože naše náklady nejsou nízké. Navrhnul mi, abych se poohlédla po dalším zdroji příjmu, dokud si něco nenajde. Nemohla jsem uvěřit vlastním uším. Už tak jsem měla spoustu starostí a cítila jsem se vyčerpaná. Náš vztah šel od desíti k pěti a on to házel na mě...
Myslela jsem, že se změní
Když jsem zjistila, že čekám dítě, měla jsem smíšené pocity. Na jedné straně jsem byla šťastná, protože jsem vždy chtěla být matkou, ale na druhé straně jsem byla vyděšená. Darek neměl práci. A co bylo horší, vzdal se jejího hledání, i když mi samozřejmě říkal něco jiného. Naše rodina se měla brzy rozrůst, a on se choval, jako by se nic nedělo.
Vůbec mu nedocházelo, že být otcem znamená vyšší výdaje. Sotva jsme vycházeli s penězi a on se válel na gauči a civěl na televizi. Občas zmizel na několik hodin a bez jakéhokoli vysvětlení.
„Kde jsi byl tak dlouho?“ ptala jsem se ho a snažila se zachovat klid, což bylo docela náročné.
„Nic důležitého,“ zamumlal. „Něco ohledně práce.“
„Jaké práce?“
„Ježíši, proč do mě pořád reješ?“ naštval se.
„Nereju, jen jsem zvědavá,“ ohradila jsem se, protože se mi nelíbil tón, kterým se mnou mluvil.
„Když jsem slíbil, že si najdu práci, tak to udělám,“ vyštěkl.
„Chápeš, jak je to vážné?“
„Za koho mě vůbec máš?“
Naše rozhovory vypadaly už delší dobu takhle. A vždycky končily stejně – hádkou.
Měla jsem toho dost
„Mám už všeho plné zuby,“ stěžovala jsem si kamarádce do telefonu.
„Kopni ho do té líné zadnice,“ odpověděla mi. Darka neměla ráda a netajila se tím. A co víc, několikrát mě před ním varovala.
„A co pak? Sama to nezvládnu...“
„A co si myslíš, že děláš teď?“ řekla a mně došlo, že možná má v něčem pravdu. „Navíc ti pomůžu já i tvoje máma.“
„No jo, ale já ho miluji,“ vzdychla jsem těžce. „Nemůžu ho jen tak opustit.“
„Vždyť tě jen využívá.“
V hloubi duše jsem věděla, že má pravdu. Poté, co mi z očí spadly růžové brýle, jsem musela smířit s pravdou o svém manželovi a připustit si, že není tak skvělý, jak jsem si myslela.
Byl naprosto nezodpovědný a jeho mizení, které bylo čím dál častější, mě dohánělo k šílenství. Hádky se měnily v divoké výstupy. Někdy jsem měla pocit, že mě chce uhodit. I když to nikdy neudělal, bála jsem se, že je toho schopen.
Objevila jsem manželovo tajemství
Jednoho dne jsem přišla domů dřív. Darek tam nebyl. Ve schránce jsem našla dopis od exekutora. Třesoucíma rukama jsem ho otevřela a zatočila se mi hlava. Darek měl dluhy skoro 100 000 korun! To pro mě v dané situaci byla nepředstavitelná suma.
Neměla jsem ani tušení o jeho dluzích. A pokud vím, neměl je z čeho splácet. Když se konečně uráčil objevit doma, seděla jsem u kuchyňského stolu, brečela a zírala na dopis od exekutora.
„Co mi k tomu řekneš?“ otírala jsem si slzy.
Přiznal, že si nabral rychlé půjčky, protože měl dluhy z hazardu. Místo hledání práce hrál na automatech! Okamžitě se postavil do role oběti, prý to dělal kvůli nám.
Jenže já už nechtěla dál poslouchat ty lži. Oznámila jsem mu, že potřebuji čas, a odešla jsem do ložnice. Hned jsem zavolala kamarádce a všechno jí řekla.
„Na co ještě čekáš? Nech ho být a jdi k právníkovi, jinak uvízneš v tomhle bahně,“ poradila mi. Ona byla vždycky velmi přímočará.
Pak jsem zavolala mámě, jestli by mě mohla u sebe nechat. Vysvětlila jsem jí, že to bude jen dočasné a že jí všechno povím, až se setkáme. Řekla, že můžu přijet kdykoliv a zůstat tak dlouho, jak budu chtít. Neváhala jsem. Sbalila jsem si pár věcí a Darkovi oznámila, že je mezi námi konec. Exekuce byla poslední kapka, nehodlala jsem dál tolerovat jeho chování. Strašně se rozčílil. Křičel, že své rozhodnutí brzy olituji a vrátím se k němu.
Neváhal nazvat mě materialistkou, protože se soustředím jen na to, že nemá práci. Ptal se mě, jestli jsou peníze opravdu to nejdůležitější. Taky mi vyčítal, že ho nepodporuji. Nechtěla jsem reagovat na tyhle směšné výčitky, protože nechápal, že problémy vytváří on. Zjevně mu to nedocházelo, nebo si to nechtěl připustit. Už ho nikdy nechci vidět, teď se chci soustředit pouze na sebe a na dítě...
Další příběhy ze života →
Text byl zpracován na základě skutečného příběhu, fotografie je jen ilustrační. Máte podobnou zkušenost? Svěřte se nám se svým příběhem, napište na redakce@lifee.cz.