![smutek](https://media.extra.cz/static/img/2023/11/mid-shot-worried-woman-therapist-office1_16_9_0-672x378.jpg)
Gabriela poznala bezdětného muže. Otěhotněla ve vyšším věku, ale těhotenství bylo ze zdravotních důvodů ukončeno. Během těhotenství ji partner zahrnoval nejen pozorností, ale i velkými dary. Těhotenství nedopadlo a opadl i zájem partnera.
Mám dvě skoro dospělé děti. Poznala jsem Libora, bezdětného zajištěného muže. První měsíce byly neskutečně krásné. Romantické výlety, společné víkendy a velké plány do budoucnosti.
Prožívala jsem nádherné období
Po půl roce jsem byla těhotná. Chtěla jsem Liborovi splnit sen být otcem. Libor, ač byl o 6 let starší, život zasvětil práci a na osobní život mu moc času nezbývalo. Malovali jsme si náš sen o rodině, o společném miminku a bydlení. Libor mě zahrnoval pozorností, staral se o mě a každou chvíli mě potěšil nějakým dárkem.
K narozeninám mi dal starší automobil a k Vánocům jsem dostala dokonce novou kuchyňskou linku, po které jsem moc toužila. I děti se na sourozence těšily. Vše se zdálo zalité sluncem a já prožívala nejšťastnější období v životě.
Krutá rána osudu
Byla jsem ve čtvrtém měsíci těhotenství, když se mi udělalo nevolno. Omdlela jsem a cítila se zle. Po příjezdu do porodnice si toho moc nepamatuji. Musela jsem na akutní operaci, plod byl mrtvý a navíc mi musela být odebrána děloha. S Liborem jsme ztrátu miminka obrečeli a snažili se jít dál. Opakovala jsem si, že to byl osud a můj zdravotní stav způsobil i fakt, že jsme byli na rodičovství staří.
Po několika měsících jsem si všimla výrazné změny v Liborově chování. Zdálo se mi, že se přestal v našem vztahu snažit. Už rok jezdil na víkendy, ale přivezl maximálně lahev vína. Nechtělo se mu nikam chodit a nevyvíjel žádnou snahu o nic. Kolikrát jsem ho sváděla a byl unavený.
Mám pocit, že se blíží konec vztahu
Nevím, co si o všem mám myslet. Když jsem se Libora zeptala, odpověděl mi: “Co by se mělo dít? Nic.“ Jenže já to vidím. Zdá se mi, že Libor jezdí na víkendy, aby nebyl sám. Ale necítím z něj radost z našeho vztahu. Na mysl se mi derou myšlenky, že jsem byla jen někdo, s kým se rozhodl mít rodinu, ale když není dítě, nebude ani naše šťastná budoucnost. Libor asi nechtěl bezpodmínečně mě, byla jsem jen ta, která mu měla zajistit jeho pokračovatele.
Na začátku vztahu mě na rukou nosil, dělal velká gesta a teď, když nemám dělohu, za mnou jezdí muž, který se o mě nezajímá a jen kouká na televizi. Jeho postoj mě bolí. Já mu dala vše, zbyly mi jen zdravotní problémy a nechci moc, jen lásku. A přitom se klepu strachy, že uslyším, že si našel jinou ženu a za rok ho potkám ve městě, jak vozí kočárek. Děsím se toho, co se mu honí hlavou, když je duchem nepřítomný.
Text byl zpracován na základě skutečného příběhu, fotografie je jen ilustrační. Máte podobnou zkušenost? Svěřte se nám se svým příběhem, napište na redakce@lifee.cz.