![Příběhy ze života: Nezvládám přítelovu zálibu ve spánku. Spí klidně i patnáct hodin](https://media.extra.cz/static/img/2024/02/2148301965-upr_16_9_0-672x378.jpg)
Iveta se po pár měsících s přítelem nudí. Přítel Adam dokáže o víkendu prospat celé dopoledne. A než se rozkouká, utečou další dvě hodiny. Na celodenní výlet může Iveta zapomenout.
Nějak mi začíná lézt krkem to, že jsme s Adamem neustále zalezlí doma. Nemusím jezdit na drahé wellness víkendy, ale uvítala bych například delší procházku nebo celodenní výlet. Jenže to s Adamovým způsobem života nejde zorganizovat.
Lenost nebo potřeba odpočinku?
V Adamovi se nevyznám. V práci se fyzicky nenadře. Pracuje v cestovní kanceláři. Chápu, že je po příchodu z práce třeba unavený psychicky, ale to by v našem věku mělo spravit třicet minut ticha. Jenže Adam po příchodu z práce míří rovnou do kuchyně, ve stoje u kuchyňské linky sní večeři a ještě s mastnou pusou si lehá na gauč. A tam ho obvykle po příchodu z práce najdu.
Jsem zdravotní sestra, a tak mám nepravidelné směny. Mám štěstí, že většinu víkendů v zaměstnání nejsem. V práci jsem občas na noční směnu a nejčastěji mám odpolední. Všimla jsem si, že Adam je spokojený, když mám odpolední. Má totiž v podvečer klid. Leží si u televize a relaxuje. Já z práce dorazím po půl jedenácté a najdu ho na gauči. Pak jdeme společně spát. Intimních chvilek se dočkám právě jen při odpolední směně, kdy má Adam po příchodu z práce doma klídek na gauči.
Víkendové nicnedělání
O víkendu Adam pravidelně spí klidně až do oběda. Netvrdím, že si občas taky ráda nepřispím, ale abych spala oba dny do oběda, to bych vnímala jako ztrátu času. Vadí mi, že se s Adamem dohodneme na celodenním výletě a já dopředu vím, že ho ráno nevytáhnu z postele. "Lásko, vstávej, je osm hodin. Svačina namazaná, snídaně na stole, sluníčko svítí, těším se výlet", šeptám mu do ucha. Adam si jen přetáhne peřinu přes hlavu a spí dál. Nebo mi v polospánku řekne, že se mu nikam nechce.
Tyto situace mi vysloveně vadí. A nedokážu určit, zda je Adam líný nebo má opravdu tak velkou potřebu regenerace, že musí spát víc jak osm hodin. Taky jsem třeba unavená, ale jsem schopná to překonat a na výlet vyrazit. Jenže Adam jde na výlet jen tehdy, když se cítí naprosto v pořádku. Jakmile se mu zdá, že něco ohledně jeho osoby není na sto procent, nikam se nejede. Stačí, aby zakašlal a bere si deku a vyráží směr gauč. "Lásko, prevence. Zarazím to v začátku a nerozjede se to", objasňuje mi Adam.
Vztah o ničem nebo málo tolerance z mé strany?
Když Adam zařízne naplánovaný výlet, vždy se seberu a vyrazím někam sama. Jenže mě to samotnou nebaví a ne vždy seženu kamarádku ochotnou jít se mnou. A neustále si v sobě kladu otázky, zda je Adam ten pravý. Nejsem schopna rozklíčovat Adamovu povahu. Asi má rád svůj klid. Nemá žádné koníčky a baví ho koukat na televizi. Vím, že mě miluje. Je na mě hodný, laskavý, je to takový mazlivý medvídek. Jenže jeho životní styl je nudný. A bojím se, že kdybychom měli děti, že ani starost o ně ho z gauče nezvedne.
Jednou jsem schválně zůstala celý víkend doma s Adamem a přijala jeho program. Dokázal mi skoro celé odpoledne škrábat záda při sledování televize. Masíroval mi nohy a sám od sebe připravil oběd. Dokonce jsme se pomilovali v sobotu i v neděli. Adam zářil a neustále opakoval, že to je parádní víkend. Celý jsme ho strávili v pyžamu a viděli jsme snad deset filmů. I já tento víkend hodnotím jako hezký. Ale stačí mi ho prožít jednou za čas. Nikoliv pokaždé. Jsem zmatená. Asi jsme každý jiný a jen láska nestačí.
Další příběhy ze života →
Text byl zpracován na základě skutečného příběhu, fotografie je jen ilustrační. Máte podobnou zkušenost? Svěřte se nám se svým příběhem, napište na redakce@lifee.cz.