![Tajemné příběhy ze života: Moje kočka mi olizovala stále stejné místo na hrudi. Tím mi nejspíš zachránila život](https://media.extra.cz/static/img/2023/08/derick-daily-3prif-edm0-unsplash-upr_16_9_0-672x378.jpg)
Roman zůstal po smrti manželky sám. Obklopil se zvířaty, chodil do práce a snažil se pomáhat dceři při stavbě domu. Moc neodpočíval a často se přepínal. Každý večer si lehl na gauč a koukal na televizi. Při tomto rituálu mu jeho kočka pokaždé lehla na hruď a olizovala ho. Později se ukázalo, že mu tím zachránila život.
Vlastně dodnes nevím, zda je vědecky potvrzeno to, co se mi stalo. Ale jsem ochoten připustit, že zvířata vnímají a vidí víc a dál než my. My už šestý smysl ztratili.
Kočka se chovala divně už před manželčinou smrtí
V domácnosti se mnou žije už patnáct let kočka Micka. Je to velká chlupatá šelma, která si široko daleko umí sjednat respekt. Micka milovala moji manželku. Trávila s ní čas v kuchyni. Věděla, že vždy dostane něco dobrého. Micka byla šéfová celé naší party zvířat. I naše tři čivavy ji poslouchaly. Asi proto, že byla ze všech největší. Když manželka večer ležela u televize, byla obklopena celou smečkou. Psi leželi namačkaní u ní a Micka jí spočívala na břiše. Byl to hezký pohled. Zvířecí láska. Upřímnost.
Pak se manželka nějaký čas necítila dobře. Neustále ji bolel podbřišek. Vypozorovali jsme, že Micka se z břicha přesunula do manželčina klína a tam divně mňoukala. Otírala se hlavou o manželčin klín. Za pár měsíců ženě diagnostikovali rakovinu děložního čípku. Když procházela náročnou léčbou, Micka s ní trávila hodiny v posteli. Olizovala ji a nechala se drbat. Manželka vždy říkala, že ji uklidňuje, když může Micku hladit. Pak manželka zemřela. Micka to věděla. Ležela v její posteli a brečela, respektive vydávala skřeky podobné mňoukání. Nejedla a truchlila. Pak na pár dní zmizela.
Kočka mi začala ošetřovat pihu na hrudi
I mě silně zasáhla manželčina smrt. Opravdu jsem ji miloval. Byli jsme na sebe zvyklí a život s ní mě i po více než dvaceti letech stále bavil. Vlastně jsem se potřeboval smířit se světem, přijmout manželčin odchod, a tak jsem Micku pustil z hlavy. Možná jsem nechal dceru ve štychu, uzavřel se na nějaký čas před okolím a truchlil. Zapomněl jsem, že jsem taky táta a moje dospělé dítě ztratilo matku. Když jsem si to uvědomil, zastyděl jsem se. Své emoce jsem vložil do fyzické práce. Každý den jsem jezdil pomáhat zeťákovi na stavbu. Tam jsem se cíleně fyzicky zlikvidoval a doma byl schopen alespoň na chvíli usnout.
A jak si tak každý den unavený ležím na gauči, Micka mi začala lehávat na hrudi. Nejdříve klidně. Ale pak mě začala nervózně olizovat. Neustále totéž místo na hrudi, jako by ho chtěla očistit. Její každodenní rituál byl stejný. Nejdříve místo třela hlavou a potom ho pečlivě olizovala. Neúnavně mi kůži umývala. Za čas jsem si všiml, že piha, která se v tom místě nacházela, změnila tvar a barvu. Vzpomněl jsem si na manželku. Na to, že Micka i jí lízala kůži, a začal jsem mít nepříjemnou předtuchu. Možná mají kočky lepší smysly než my. Možná nemoc nějak voní. Možná to kočky cítí a místo ošetřují. Každopádně hned druhý den jsem se radši objednal ke kožní lékařce.
Histologický nález potvrdil přednádorové změny
Požádal jsem jí o kontrolu pih. Vyprávěl jsem jí svůj zážitek s kočkou. Lékařka se na mě dívala dost skepticky, nicméně když mi zkontrolovala znaménka na těle, podívala se na mě a řekla: "Objevila jsem jednu pihu, která se mi nelíbí, a doporučuji její odstranění. Pošleme ji radši na histologii. Mohu se zeptat, které místo vám kočka olizovala?" Ukázal jsem na pihu a lékařka je udiveně dodala: "Zajímavé, jedná se právě o tuto."
Asi za tři týdny jsem si měl dojít k lékařce pro výsledky histologie. Podle očekávání jsem se dozvěděl, že v odebrané tkáni byly zřetelně viditelné změny ve struktuře. Jinými slovy mi pihu odstranili za pět minut dvanáct. Naštěstí jsem díky kočce zašel k lékaři včas. Doktorka mi potvrdila, že kdybych byl ve svém přístupu laxní, v horizontu měsíců bych pravděpodobně již měl závažné zdravotní problémy. Po příchodu domů všichni chlupatí mazlíci dostali pořádnou porci masa a ten den jsem dojel i položit květinu na manželčin hrob a vše jí vylíčil.
Další příběhy ze života →
Text byl zpracován na základě skutečného příběhu, fotografie je jen ilustrační. Máte podobnou zkušenost? Svěřte se nám se svým příběhem, napište na redakce@lifee.cz.