![Tajemné příběhy ze života: Nedávno jsem si pořídila kočičku. Série zvláštních událostí mi naznačila, že jde o moji převtělenou mamku](https://media.extra.cz/static/img/2024/05/duch_16_9_1-672x378.jpg)
Simoně zemřela maminka, a protože nechtěla bydlet úplně sama, pořídila si kočku v útulku. Pak se stalo příliš mnoho neuvěřitelných „náhod“ a Simona věří, že je Micka její převtělenou mámou.
Moje máma se převtělila do kočky. Sama bych takovému blábolu nevěřila, jenže Micka mi to dnes a denně dokazuje. Věřím, že mě přišla ochránit.
Ve dvaceti letech mi zemřela maminka
Ve dvaceti jsem neslavila kulatiny jako ostatní vrstevníci. Nehádala jsem se s mámou kvůli přerušenému studiu nebo nevhodnému klukovi a nevkusnému tetování. Místo toho jsem byla mámě na pohřbu a měla pocit, že se ze smutku nikdy nedostanu. Babička mi řekla, že to nejhorší přebolí, a já podobné řeči nenáviděla.
Měla ale částečně pravdu. Ne, že bych necítila bolest z maminčiny ztráty, ale po letech jsem otupěla a pláču jen výjimečně. Pomohla mi literatura a umění celkově, máma byla vášnivá čtenářka. Milovala hlavně francouzskou poezii, její knížky jsem si schovala. Zatím jsem ale neměla sílu se k nim dostat.
Po třech letech jsem usoudila, že je čas odstěhovat se z rodného domu. Táta už by to také mohl zvládnout sám. Našla jsem si malý byt v centru a pořídila si kočičku z útulku. Když jsem ji vybírala, něco mě k ní silně táhlo. Původně jsem toužila po koťátku, ale najednou mě zaujaly zelené oči v rohu místnosti. Byla to krásná tříletá kočka. A já poslechla instinkt a odnesla si ji domů.
Micka mi nápadně připomíná zesnulou maminku
Od prvního dne je Micka se mnou. Ráno sedí na stole vedle hrnku s kávou, večer mi u televize přede na klíně. Tak zvláštně se mi dívá do očí, jako by mi vysílala nějaký signál anebo četla myšlenky. Tuhle v sobotu odpoledne jsem hledala knížku na čtení a vyndávala z knihovny jednu po druhé.
Micka se okamžitě usadila na sbírce francouzského básníka. „Dobře, konečně mu dám šanci,“ řekla jsem tehdy a kočka spokojeně zamžourala. Básně mě rozplakaly a nemohla jsem se od nich celý víkend odtrhnout. Když jsem se pak vrátila o pár dní později z práce, Micka se válela uprostřed místnosti v klubkách vlny. Musela je vytahat z šuplete.
Na tom by nebylo nic tak divného, ale ona vybrala rozpletenou šálu po mojí mámě. Nemohla jsem se na ni zlobit. Vzala jsem vlnu a jehlice a pustila se do práce, abych šálu dopletla. Micka se opět tvářila spokojeně a stočila se mi na klíně. Pak jsem si jednou pouštěla muzikál Mamma Mia!, maminka měla velkou slabost pro ABBU. Kočka přiběhla z ložnice, sedla si na konferenční stolek a upřeně film sledovala. Celou dobu se jí mrskal ocásek vzrušením.
Kamarádka mě v mé myšlence podpořila
Moje kamarádka věří na minulé životy a vyprávění o Micce ji fascinovalo. Nevysmála se mi, naopak mě v mém nápadu podpořila. „Klidně by to mohla být tvoje máma. Udělej test. Přiveď si domů kluka, a až budete v ložnici, sleduj, co Micka udělá. Normální zvíře klidně zůstane a bude přihlížet, nebo usne někde na křesle.“
Zdálo se mi to jako fajn nápad, ale chyběl ten kluk. Nějakou dobu trvalo, než jsem si někoho pustila k tělu. Když se pak objevil a pozvala jsem ho domů, Micka opravdu vystřelila z ložnice, skoro až rozzuřeně. Na mého přítele pak prskala, a tak jsem se s ním přestala vídat. Věřím, že mě chce máma ochránit od toho nepravého.
Další příběhy ze života →
Text byl zpracován na základě skutečného příběhu, fotografie je jen ilustrační. Máte podobnou zkušenost? Svěřte se nám se svým příběhem, napište na redakce@lifee.cz.